Doc, tule helvetissä pois sieltä!
Juna numero 48 New Yorkista, saapuu...
No niin, mennään.
Hyvät naiset ja herrat, esittelen teille Iwo Jiman sankarit.
Lääkintämies John "Doc" Bradley!
Korpraali Ira Hayes!
Ja viimeisenä korpraali Rene Gagnon!
Rene! Tuo on poikaystäväni!
- Kuka hitto tuo on? - En tiedä.
- Tyttöystäväsikö? - Mikä sinun nimesi on?
Katso tänne, otetaan kuva!
- Mikä on nimesi, typykkä? - Hän on kaunotar.
Mennään me ravintolaan.
Hymyä huuleen, pojat. Antakaa heille syytä avata lompakkonsa.
Doc, miten kiertomatka on sujunut?
- Kiitos. - Missä ajattelitte asua?
- Minä ajattelin... - Unohtakaa se.
Senaattori, haluaisin esitellä lääkintämies John Bradleyn.
Doc, vai kuinka? Arvostamme kaikkea, mitä olette tehneet ja kaikkea mitä teette.
Kiitos, sir.
Kapteeni White. Eversti Johns.
- Olemme ylpeitä teistä. - Eversti McCourtney.
- Kenraalimajuri Green. - Hauska tavata.
- Senaattori, tässä on korpraali Ira Hayes. - Niinpäs onkin!
Kuulin teidän tappaneen tomahawkilla japseja. Pitääkö se paikkansa?
- Ei, sir. - Sano silti niin. Tekee tarinasta paremman.
John? Madeline Evelley. Tunnistin sinut valokuvista.
Olen Hankin äiti.
Mukava tavata. Hank puhui teistä aina.
- Tässä korpraali Rene Gagnon. - Ilo tavata, poika.
- Kiitos kaikesta. - Ilo on minun puolellani.
Ira, haluan sinun tapaavan rouva Strankin. Miken äidin.
Saatuani sähkeen, minä... En tiedä, mitä yritän sanoa.
Tieto siitä, että hän oli sinä päivänä kanssasi ja hänen näkemisensä kuvassa...
En tiedä miksi, mutta se sai oloni paremmaksi.
- Eikö olekin naurettavaa? - Eikä ole.
Miten voit, poika? Kiitos kaikesta.
Olemme suurin huonekalujen jälleenmyyjä Illinoisin osavaltiossa.
Minä pidän huolen, että hän ottaa teihin yhteyttä.
- Oletko sinä Rene? - Kyllä, rouva.
Olen Franklinin äiti.
On kunnia saada tavata teidät.
Minä olen Pauline, Renen tyttöystävä.
Sopisiko...
Lehdissä sanottiin tuon olevan Hank. En tunnista häntä enää.
Äiti, joka ei tunnista omaa poikaansa. Mutta hän se on, eikö niin?
Rehellisesti sanottuna kaikki tapahtui hyvin nopeasti.
Joten on melko vaikea muistaa, kuka seisoi missäkin.
Mutta...
Kyllä. Siinä hän taisi seistä. Se on Hank.
Kiitos. Suokaa anteeksi.
Otan osaa suruunne.
Suokaa anteeksi.
Vie hänet ulos.
Hän oli paras tapaamani merijalkaväen sotilas.
Kiitos.
Aiotko pilata tämän?
Vedät samalla meidät mukaan.
- Minä hoidan hänet. - Unta palloon, Ira.
- Mike. - Niin?
- Näetkö? - Minkä? Voi helvetti!
- Doc, saatiinkohan ne kaikki? - Mitä?
He eivät ammu meitä. Ehkä tapoimme kaikki.
Tai sitten odottavat meidän alkavan kiivetä.
Kolmas joukkue! Kerätkää varusteet. Menemme kukkulalle.
- Mekö vain? - Niin. Liikettä niveliin!
- Saako tulla mukaan? - Toki. Saat mennä edellä ammuttavaksi.
- Takana tekisin perseestäsi kuuluisan, Hank. - Kyllä sekin passaa.
Luutnantti. Mikäli pääsette huipulle, nostakaa tämä sinne.
Älä huoli, Iggy. Ensimmäistä partiota ei ammuta ikinä.
He haluavat meidän pääsevän huipulle, ja vinkkaavan muille, että reitti on selvä.
Sen jälkeen he ampuvat kaikki, jotka ovat tulossa ylös.
Paitsi, mikäli he haluavat tehdä meistä esimerkin, joka lamaannuttaa muut.
- Puhut täyttä paskaa, Hank. - Niinkö?
Jeesus sentään. Onneksi meidän ei tarvitse mennä ylös.
Minähän sanoin.
Levittäytykää.
Levittäytykää! Ensimmäinen ryhmä!
Hank, etsi salko.
Pystytetään lippu.
Tänne.
Kenellä on narua?
Antakaa jotain. Tämä on hyvä.
Nostakaa se pystyyn.
Katsokaa!
Mikä näky.
Maahan! Suojautukaa!
- Varokaa! 20 metriä alapuolella! - Näetkö ne?
- Minusta 20 metriä vasemmalla. - Lindberg, hoida ne liekinheittimellä!
- Boots, näetkö niitä? - Suojatkaa oikeaa sivustaa!
Pysykää suojassa!
2. ryhmä, näettekö vihollista? - Tarvitsen granaatteja!
- Näettekö heitä? - Tuolla katveessa oikealla!
- Suojatkaa, menen alas! - Ole tarkkana, Iggy.
Reitti selvä!
Kuka haluaa kuuluisaksi?
Välittömästi, sir. Jumalauta perkele! Strank!
- Vuoren huipulle halutaan puhelinlinja. - Arvatenkin meidät valittiin tekemään se.
2. joukkue, liikkeelle. Hieman harjoitusta.
Jaloillenne ja menoksi.
Toivottavasti se toimii, koska omaani et saa.
- Kuvaa Forrestalin maihinnousu. - Selvä.
- En tiedä kenen idea se oli. - Ainakin se oli nerokas idea.
Haluan sen lipun, Holland. Sano minun sanoneen, sen lipun pystyttäminen -
symboloi merijalkaväkeä seuraavat 500 vuotta.
Haluan sen lipun.
Pidän huolen, ettei siihen kosketa. Voitte luottaa minuun.
Haistakoot paskan! Lippu kuuluu tämän pataljoonan miehille.
Kusipää kuvittelee miestemme kuolleen luovut- taaksemme lippumme jonkun poliitikon seinälle.
Hän on järjiltään!
Tuo se lippu minulle ja etsi jostain toinen tilalle.
Et voi olla tosissasi. Gagnon!
Hilaa perseesi tänne.
Kuinka menee, kaverit?
- Jäit paitsi hienosta kuvasta, Joe. - Tänään on taas sellainen päivä.
- Tervehdys, Mike. - Täällä hienot näkymät.
Luutnantti!
Kapteeni haluaa tuon lipun.
- Tämän nimenomaisen lipunko? - Kyllä, sir.
- Vastahan saimme pystytettyä sen. - Aivan, sir.
- Onko kyse jostain lippupulasta? - Teidän halutaan vaihtavan se tähän.
- Pystyttäisitkö tämän puolestani? - Kyllä, sir. Etsitäänpä sitten salko.
Lippu alas. Kapteenin määräys.
Kuulitte käskyn.
Painaa kuin synti.
Odottakaa niin kiinnitän tämän.
- Hitonmoiset näkymät. - Totta puhut.
- Enhän ole tielläsi? - Et suinkaan.
Voisitko auttaa, Doc?
Siinä se on, Bill.
Saitko taltioitua sen?
Olisin toivonut kasvojenkin näkyvän kuvassa.
Kukaan ei edes huomannut toisen lipun pystytystä.
Mutta kuva alkoi elää julkaisunsa jälkeen omaa elämäänsä.
Isäsi tovereineen kuitenkin tiesivät, mitä he olivat tehneet ja mitä eivät.
Ystävien kuollessa, -
on vaikeaa kuulla olevansa sankari jonkun hengen pelastamisesta.
Entä sitten mitättömän salon pystyttämisestä?
Ette voi olla tosissanne?
Tämän rakentamiseksi käytettiin paljon vaivaa ja aikaa.
Se näyttää illalla paremmalta oikeassa valais- tuksessa ja tuhansien ihmisten hurratessa.
Kenttävalot sammuvat, spotit syttyvät. Ryntäätte merkistä kukkulan päälle.
Pystytätte lipun ja vilkutatte. Tiedätte, kuinka toimia.
- Pystytämmekö lipun paperimassakasalle? - Sitä se viihdeteollisuus on.
Olkaa samoin kuin ensimmäisellä kerralla. Teeskennelkää kolmen muun olevan mukana.
- Kolmen kaatuneenko? - Aivan.
- Eiköhän se onnistu. - Hyvä.
- Minne kuvittelemme Hankin? - Mitä tarkoitat?
Ottaen huomioon, ettei hän ollut paikalla, meidän on vaikea kuvitella häntä mukaan.
Etköhän tiedä tarkalleen hänen paik- kansa. Osoitit sen hänen äidilleenkin.
Tämä on täyttä hevonpaskaa.
Pystytin sen kirotun lipun kertaalleen, enkä tee sitä toiste.
Hayes. Lempo soikoon.
Hilaa perseesi takaisin tai raportoin sinusta.
Aiotko hoitaa työsi?
Päästäkää minusta irti!
Päästäkää!
Hän on ystäväni!
Olemme samaa seuruetta, sir.
Ira, pudota se tuoli.
Käske heidän pudottaa pamppunsa!
Poliiseilla kuuluu olla pamppu. Toisin kuin sinun heilumassa kadulla tuolin kanssa.
- Rauhoitu, nuorimies. - Katsoisitteko tätä, sir.
- Hän on yksi julisteen miehistä. - Onko näin?
- Luetteko sanomalehtiä? - Taivas sentään.
Siinä meillä taas yksi sankari. Vie hänet pois täältä.
Laita tuoli pois ja häivytään.
- Sinäkö tämän aloitit? - Hän ei tarjoillut minulle.
Säännöt kieltävät intiaaneille tarjoilemisen.
Soldier Field -areenalle.
Kuuletteko tuon? Mikä piru se on?
- Ei hajuakaan. - Olkaa varuillanne.
Se kuulostaisi tulevan tuolta ylhäältä.
He käyttävät kranaatteja.
Tappavat itsensä.
Mennään, Ira.
Tulitte viimeinkin. Näytät hirveältä, päällikkö.
Hitto soikoon. Pitikö tehdä tuo juuri tänään?
Vandegrift on paikalla mukanaan tarpeeksi vaskea puhallinorkesterin perustamiseksi asti.
- Pystytkö kävelemään? - Kyllä, sir.
Ihan itsekö?
Sama vaikka kantaisitte häntä. Kivutkaa ylös, nostakaa lippu ja älkää pudotko lavalta.
Pukekaa hänelle varusteet. Yritän viivyttää noita niin kauan kuin voin. Vauhtia nyt.
Ja nyt, Iwo Jiman sankarit!
Suojautukaa!
Harlon!
Harlon! Vie ryhmäsi tuonne asemiin!
Pikakivääri tuolle puolelle harjannetta!
Antakaa suojatulta! Mars, mars!
Jackson, sinun ryhmäsi koukkaa vasemmalta!
Franklin! Gust! Menkää varmistamaan!
Vauhtia, pojat!
- Me nappasimme hänet! - Alue selvä!
Olipa helvetinmoinen kokemus.
Liikke...
Tuli seis! Te tulitatte minun miehiäni!
Ammutte miehiäni!
Antakaa minulle toinen radio!
Kersantti!
Mike!
Mike?
- Missä Doc on? - Lääkintämies!
Kuinka hengitys kulkee? Väistä, Harlon.
Mike, kuuletko meitä?
Kuuletko meitä, Mike?
Liikkeelle!
Haen paarit, jotta saamme siirrettyä hänet rannalle.
Hyvät naiset ja herrat, Iwo Jiman sankarit!
Lääkintämies!
Hank!
Doc, he tappoivat minut.
Harlon!
Doc, -
he tappoivat minut.
Yritä jaksaa, Harlon. Pysy kanssani, Harlon!
Franklin!
Ei hätää, Ira.
Lääkintämies!
- Mihin hän meni? - Kuka?
- Kaveri joka oli äsken tässä. Ignatowski. - Taisit tulla väärään poteroon.
Enkä tullut! Hän oli äsken tässä, missä hitossa hän nyt on?
Iggy!
Ole vaiti. Tahdotko, että saaren kaikki japsit alkavat ampua meitä?
Iggy!
Onko se auki?
Iggy!
Iggy? Oletko alhaalla?
Iggy!
En pysty sanomaan kuka hän on, mutta hän on meikäläisiä.
Piti tulla ulos oksentamaan.
Katsokaa mitä he tekivät tuolle piruparalle.
- Oletko kunnossa, päällikkö? - Anna tulla vaan.
Jos tuo ei saa kukkaroita höltymään, niin ei mikään.
Herran jumala! Hänhän on kännissä!
Hemmetin intiaanit.
Tulehan nyt, päällikkö. Viemme sinut kotiin.
Minä kuulin ihan muuta. Soitin muutaman puhelun.
Hän on ollut kännissä kiertueen alusta asti.
Hän oli oksentaa aulassa sen naisraukan päälle, herran jestas.
Teidän pitäisi vahtia näitä miehiä!
- Hän saa meidät näyttämään pässinpäiltä! - Hän ei kyllä halunnutkaan kiertueelle.
Meidät oli raahattava hänet aluksesta. Hän haluaa olla yksikkönsä kanssa.
Minkä yksikön? Hehän ovat kaikki kuolleet!
Ryyppäämällä ja oksentelemallako kunnioitamme noita miehiä?
Tiedätkö mitä? Jos hän kerran haluaa, lähettäkää hänet takasin.
Hän on häpeäksi univormulleen.
Selvä, sir.
Minä hoidan sen.
En tiedä. Se on hyvä asia ja haluan sitä.
Onhan se hyvä asia kerätä rahaa, koska se on meille tarpeen.
Mutta en kestä sitä, kun minua kutsutaan sankariksi.
Ainoa asia mitä tein oli yrittää olla tulematta ammutuksi.
Kaikki näkemäni tai tekemäni asiat -
eivät ole ylpeilemisen arvoisia.
Mike...
Mike oli sankari.
Tapasitteko koskaan?
Emme.
Paras merijalkaväen sotilas, jonka olen koskaan tavannut.
Tiedätkö, -
jos Mike istuisi täällä sijastasi, hän sanoisi ihan samoin, -
ettei hän ole mikään sankari.
Ehkä.
Hän oli hyvä kaveri. Mutta epäilen, että hän häpeäisi minua, -
jos hän näkisi minut nyt.
Saankohan tavata äitini ennen kuin minut lähetetään takaisin?
Antaisivatko he minun tavata äitini?
Olen pahoillani, Ira.
Tästä taisi tulla kerrottavaa lapsillemme.
Muista pitää pääsi alhaalla.
Onnea matkaan, päällikkö.
Taisin nähdä hänet kerran kuusi tai seitsemän vuotta sodan jälkeen.
Olin silloin myyntitehtävissä ja ajelin paljon.
Olin ajamassa Texasin läpi länteen etsien reittiä kotiin.
Silloin näin miehen liftaamassa tien varressa. Hetken ajan ajattelin, -
että se saattoi olla Ira.
Kadun yhä, etten pysäyttänyt, mutta minulla oli kiire.
Hän oli vieläpä intiaani. Kerroimme aina lehdistölle, että Ira vaati päästä -
takaisin taistelemaan yksikkönsä kanssa, mikä olikin ainakin osittain totta, mutta -
se ei koskaan noussut otsikoihin.
Olemme kihloissa.
Suo anteeksi, kultaseni.
- Hei, Doc? - Niin?
- Onko sinulla hetki aikaa? - Toki.
Tavataan autolla.
- Kuulitko, että menen naimisiin? - Kyllä kuulin. Se on hienoa.
Pauline tahtoo sitä. Hän odotti minua koko tämän ajan.
Hän ei ole tottunut tällaiseen, mutta hän on hyvä tyttö.
Tulette varmasti onnellisiksi.
- Pohdin tässä, tulisitko bestmanikseni? - Minäkö?
Eikö kotipuolessasi ole ketään kaveria, jota pyytäisit mieluummin?
En oikeastaan ystävystynyt kehenkään. He, jotka eivät lähteneet...
Heille on suorastaan vaikea puhua. Tiedäthän?
Tiedän.
Suostun mielelläni.
Kiitos.
Minun on parasta raahata hänet muualle, ennen kuin hän julistaa, että alan johtaa -
- General Motorsia tai vastaavaa. - Selvä.
- Onneksi olkoon. - Kiitos paljon.
Rene, olet onnenpoika.
- Hymyä, rouva Gagnon! - Sanokaa "muikku"!
En voinut valittaa, sillä lehdistö rakasti heitä, -
joten he kirjoittivat lisää artikkeleita, ja ihmiset ostivat lisää obligaatioita.
Kiertue jatkui pelkästään Renen ja isäsi kera.
Oikeita sankareita ovat he, jotka eivät selvinneet kotiin Iwo Jimasta, -
siellä ja muilla taistelupaikoilla kuolleet miehet.
Pyydämme teitä kunnioittamaan heidän muistoaan ostamalla sotaobligaatioita -
ja auttamalla meitä voittamaan tämä sota.
Kiitos.
Kaupunki kaupungilta. Luulin, ettei se ikinä loppuisi.
Huhut jatkoivat kulkuaan, että valokuva olisi lavastettu.
Muistan, kuinka isänne sanoi heille toivovansa, että hän olisi -
tiennyt tulleensa kuvatuksi, jotta hän olisi voinut siirtyä syrjään kuvasta.
Kenen ajatus se oli? Kuka tahtoi lavastaa sen tilanteen? Se olit sinä, etkö ollutkin?
Oliko kuvan lavastushuhuilla perää, Doc?
- Kerro nyt, Doc. - Voitteko vastata siihen?
Muistan, kun isääsi osui. Helvetti oli pääsemässä valloilleen.
Kotiväki näki sen kuvan ja he luulivat kaiken olleen ohi vallattuamme Suribachin.
Niin me toivoimme. Olimme kuitenkin satimessa.
Kranaatinheittimiä, kranaatteja, konekiväärejä.
Tulitusta joka puolelta.
Kuulimme jonkun huutavan: "Lääkintämieheen osui!"
Lääkintämieheen osui!
Verta pulppusi hänen kurkustaan, ja Doc teki kaiken voitavansa.
Lääkintämies katsoo häntä, -
ja hän tietää, mitä osuma kaulaan merkitsee.
Hän tietää kuolevansa, sen pystyy näkemään.
Mutta silti -
hänen silmänsä anelevat Docia pelastamaan hänet.
Eikä Doc pysty siihen.
- Oletko kunnossa, Doc? - Olen.
- Näytätkin siltä. - Olen kunnossa.
- Pysy matalana. Käyn hakemassa paarit. - Selvä.
Lääkintämies. Lääkintämies!
Herran tähden, lääkintämies!
Lääkintämies?
Lääkintämies.
Viheltää!
Anna kun katson.
Ei se ole kovin vakava. Toivut kyllä.
Pysy tajuissasi. Katso minua.
Meillä kesti puoli tuntia löytää isäsi. Hän olisi voinut vuotaa kuiviin.
Lasketaan maahan.
Kiitos.
Veteraanit kertovat haavoittuneensa, mutta etteivät tahtoneet jättää kavereitaan.
Yleensä he valehtelevat. Kaikkia syitä käytetään, jotta pääsisi pois sieltä.
Mutta joskus niin käy.
Tulee tunne, että pettää ystävänsä.
Näin sen ilmeen isäsi kasvoilla.
Hän halusi lähteä, hän oli nähnyt tarpeeksi.
Mutta hän ei tahtonut jättää meitä.
Isäsi oli perhanan hyvä mies.
Niin.
Kun istuimme rannalla, kuulimme kovaa jyrinää. Katsoimme ylös.
Se oli ensimmäinen tuhansista laskeutumisista Iwoon.
- Katsos tuota. - Niinpä.
Hieno homma.
- Menen takaisin. - Onnea matkaan.
Se saari pelasti paljon ihmisiä.
Paljon ihmisiä.
En tiedä, mitä muuta kertoisin.
Obligaatiokiertueen jälkeen isäni pääsi viimeinkin leikkaukseen.
Sota oli ohi, kun hän saapui kotiin.
Heti ensimmäiseksi hän pyysi äitiäni vaimokseen.
Ira yritti edetä elämässään ja unohtaa menneet.
Kiitos, kun otitte minut vastaan tänään.
On kunnia olla noin vahvojen ihmisten edessä.
Sodan ansiosta -
valkoihoiset ymmärtävät intiaaneja paljon paremmin.
Ja maailmasta tulee parempi paikka.
Mutta elämällä oli muita suunnitelmia hänen varalleen.
Sinä... Olet hän, etkö olekin? Oletko sinä se sankari?
Hienoa. Mennään ottamaan kuva, lapset.
Oikein hyvä. Sanokaa, "muikku".
Muikku.
Loistavaa. Kiitos paljon.
Hän on oikea sankari, lapset.
Sankari, kantaisitko tämän korin? Se on liian painava minulle.
Rene yritti hyötyä kiertueella saamistaan tarjouksista.
G-A-G-N-O-N.
Aivan. Se lausutaan "Reini".
- Soitin itse asiassa... - Aivan. Herra Gagnon, -
annoin viestisi esimiehelleni. Hän varmastikin soittaa teille.
Hyvä on. Kiitos.
Mutta hän oli eilispäivän sankari. Hän haki jopa töihin poliisiasemalle.
Hänelle sanottiin, ettei hän ollut pätevä. Työskenneltyään tehtaalla Paulinen kanssa -
hän yritti muutamaa työtä, mutta vietti lopun elämänsä talonmiehenä.
- Mutta Ira... - Ira, sinulle on vieras.
Ira pääsi jatkuvasti uutisiin.
En tiedä miksi, mutta eräänä päivänä Ira vain lähti.
Hän käveli ja liftasi yli 2000 kilometriä.
Arizonasta Texasiin.
Hän löysi Harlon Blockin isän työskentelemästä pellolta.
Hänen vaimonsa Belle oli jättänyt hänet pian Harlonin kuoleman jälkeen.
Belle ei koskaan antanut anteeksi, että tämä päästi Harlonin sotaan.
Ira kertoi hänelle totuuden, -
että hänen poikansa oli lipunnostajien joukossa.
Hänen poikansa oli valokuvassa.
Sitten hän vain lähti pois.
Vaikka lipun pystytys ei merkinnyt hänelle mitään, -
hän jotenkin tiesi, että heille se olisi kaikki kaikessa.
Kiitos soitosta.
Aivan kuten Belle oli koko ajan tiennytkin.
Lehdistö sai pian tietää, ja soitti Hankin äidille -
kertoen, että se ei lopulta ollutkaan hänen poikansa.
He näkivät toisensa viimeisen kerran muistomerkin paljastustilaisuudessa.
Ja vaikka Hank pystytti ensimmäisen lipun Iwo Jimalla, -
hänen äitiään ei kutsuttu.
Oli hauska nähdä, Ira.
Hitonmoinen patsas.
Pian sen jälkeen Ira löydettiin.
Lehdistön mukaan hän paleltui kuoliaaksi. Ruumiinavausta ei kuitenkaan tehty.
Samoihin aikoihin isäni nousi eräänä aamuna autoon -
ja sanoi äidilleni menevänsä hoitamaan asioitaan.
Hän ajoi Iggyn äidin talolle toiselle puolen Wisconsinia.
Kuultuaan uutiset pojastaan Iggyn äiti on yrittänyt selvittää kuinka Iggy kuoli.
Eikä kukaan kertonut hänelle.
En tiedä, mitä isäni hänelle kertoi, -
mutta olen melko varma, ettei se ollut totuus.
Äitini kyseli häneltä, mikä häntä vaivasi. Hän ei koskaan vastannut.
Joka vuosi, kun muistopäivä lähestyi, -
toimittajat alkoivat soitella haastatellakseen isääni.
Ei, olen pahoillani, mutta hän on Kanadassa kalassa.
Saimme ohjeet sanoa aina samalla tavalla.
Kiitos.
Kun herra McCandless jäi eläkkeelle, isäni osti hänen hautaustoimistonsa.
Hän hoiti sitä loppuikänsä ja piti huolta perheestään.
Hän ei puhunut meille koskaan sodasta tai lipun nostamisesta.
Kuulin näistä tarinoista ensimmäistä kertaa vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Missä hän on? Luoja.
Hän ei ole täällä, isä. Hän kuoli.
- Kuka kuoli? - Iggy.
Iggy...
Kristus. Iggy-parka.
En ole ajatellut häntä vuosiin.
- Kuinka sinä tiedät Iggystä? - Huusit häntä.
Kun sait kohtauksen.
En minä Iggyä etsinyt.
Etsin sinua.
Halusin...
Halusin pyytää anteeksi, etten ollut parempi isä.
Puhunut sinulle enemmän. Minä...
Olen pahoillani.
Pahoillasi?
Olit paras mahdollinen isä.
Kerroinko koskaan, että meidät vietiin uimaan?
Et, isä.
Lipun pystyttämisen jälkeen tulimme vuorelta alas -
ja pääsimme uimaan.
Todella hassua.
Kaiken taistelun keskellä -
piehtaroimme vedessä kuin lapset.
Sillä tavalla muistan Iggyn nyt.
Tulin siihen lopputulokseen, että ehkä hän oli oikeassa.
Ehkä sankareita ei ole olemassakaan.
Ehkä on vain isäni kaltaisia ihmisiä.
Ymmärsin viimein, miksi he vaivaantuivat, kun heitä kutsuttiin sankareiksi.
Sankarit ovat meidän luomuksiamme. Me tarvitsemme heitä.
He ovat meille tapa ymmärtää jotakin lähes käsittämätöntä.
Kuinka ihmiset voivat uhrata niin paljon puolestamme.
Isäni ja nämä muut miehet ottivat riskejä ja saivat haavoja -
ystäviensä tähden.
He saattoivat taistella maansa puolesta, mutta he kaatuivat ystäviensä puolesta.
Heidän ympärillään olevien miesten puolesta.
Jos haluamme todella kunnioittaa näitä miehiä, -
meidän tulisi muistaa heidät sellaisina kuin he todella olivat.
Sellaisina kuin isäni heidät muisti.